ФУНКЦІОНАЛЬНИЙ СТАН ПЕЧІНКИ ТА ДИСБІОЗ ТОВСТОЇ КИШКИ У ХВОРИХ НА НЕАЛКОГОЛЬНУ ЖИРОВУ ХВОРОБУ ПЕЧІНКИ ПРИ ГОСТРОМУ КОРОНАРНОМУ СИНДРОМІ - Матій , В. В.; Рішко , М. В. (Проблеми клінічної педіатрії, 2024)
Резюме. Вступ. Неалкогольна жирова хвороба печінки (НАЖХП) та ішемічна хвороба серця мають спільні патогенетичні зв’язки. Докази зв’язку НАЖХП із гострими коронарними синдромами (ГКС), складним багатосудинним ураженням коронарних артерій та підвищеним ризиком смертності у пацієн- тів з ГКС усе ще знаходяться на стадії вивчення. Мета дослідження. Дослідити зміни функціонального стану печінки та вираженість дисбіозу товстої кишки (ТК) у хворих на НАЖХП при ГКС. Матеріали та методи. На клінічній базі кафедри госпітальної терапії обстежено 96 хворих після ГКС. Хворих розподілено на дві групи залежно від наявності чи відсутності ураження печінки: в І групу ввійшло 50 хворих після ГКС у поєднанні з НАЖХП, а ІІ групу склало 46 пацієнтів після ГКС без НАЖХП. Проведено загальноклінічні та лабораторні методи обстеження. Результати досліджень. У І групі хворих встановлено переважання осіб з ожирінням, а саме – з ожи- рінням І та ІІ ст. (у 28,0 % та 18,0 % хворих – p<0,05). У хворих І групи ураження печінки характеризується лабораторними ознаками цитолітичного та холестатичного синдромів (більш виражене достовірне під- вищення рівня лужної фосфатази та гама-глутамілтрансферази, а також амінотрансфераз у сироватці крові). Аналіз показників вуглеводного обміну вказує на інсулінорезистентність у обстежених після ГКС у поєднанні з НАЖХП. У всіх хворих із ГКС встановлено дисбіотичні зміни у ТК. У хворих І групи діагнос- товано достовірне зменшення кількості Lactobacillus, Bifidobacterium, Escherichia, що супроводжувалося достовірним збільшенням кількості Enterobacter, Citrobacter, Staphylococcus, Klebsiella, Clostridium, Pro- teus та Candida при дослідженні фекалій. У хворих І групи достовірно частіше діагностовано дисбіоз ТК ІІІ ст. (у 58,0 % обстежених), тоді як у пацієнтів ІІ групи – дисбіоз ТК ІІ ст. (у 30,0 % обстежених) – р<0,01. Тільки у хворих І групи встановлено дисбіоз ТК IV ст. (у 4,0 % пацієнтів), тоді як дисбіоз ТК І ст. на 18,1 % частіше діагностовано у хворих ІІ групи – р<0,01. Висновки. У хворих після ГКС та НАЖХП при антропометричному дослідженні визначається переваж- но ожиріння різного ступеня вираженості. Порушення функціонального стану печінки у пацієнтів після ГКС та НАЖХП лабораторно проявляється ознаками циитолітичного, холестатичного синдромів, а також гіпербілірубінемією у поєднанні з дисбалансом в показниках ліпідного обміну, інсулінорезистентністю. Оцінка кількісного і якісного складу мікрофлори товстої кишки у хворих після ГКС та НАЖХП вказує на виражені дисбіотичні зміни, а саме – дисбіоз ТК переважно ІІІ та ІІ ст. (у 58,0 % та у 30,0 % обстежених – р<0,01).