СУЧАСНІ АСПЕКТИ ПОЄДНАНОЇ ПАТОЛОГІЇ: ХАРЧОВА АЛЕРГІЯ ТА ЗАПАЛЬНІ ПРОЦЕСИ СТРАВОХОДУ У ДІТЕЙ - Няньковський, С. Л.; Городиловська, М. І.; Іванців, В. А.; Бойко, О. І. (Проблеми клінічної педіатрії, 2017)
Нами обстежено 40 дітей віком 6–18 років, у яких можна було запідозрити езофагіт. Усім дітям проводилась ендоскопічне обстеення, під час якого брали біоптати із стравоходу для подальшої верифікації діагнозу. Діти були розподілені на 2 групи: основна група – 20 дітей з діагнозом гастроезофагеальної рефлюксної хвороби, у яких на момент огляду або в анамнезі були прояви харчової алергії, і їм призначалась стандартна протирефлюксна терапія та елімінаційна або гіпоалергенна дієта, левоцетиризин, пробіотичні бактерії Lactobacillus reuteri; контрольна група – 20 дітей з діагнозом гастроезофагеальної рефлюксної хвороби, які отримували стандартну протирефлюксну терапію. Курс лікування тривав місяць, після чого проводилась повторна ендоскопія. Після проведеного лікування ми отримали однонаправлені зміни клінічних та ендоскопічних показників в обох групах, проте в основній групі вони були більш виражені. Множинні білуваті налети, які були виявлені при первинній ендоскопії, повністю регресували у 75% дітей основної та 50% дітей контрольної групи, у 25% та 50% дітей відповідно – частково. Тому при підозрі на алергічний компонент при езофагіті діагностичний алгоритм повинен бути розширений з обов’язковим включенням алергодіагностики.