ЕФЕКТИВНІСТЬ КОМПЛЕКСНОЇ ТЕРАПІЇ У ХВОРИХ НА ІШЕМІЧНУ ХВОРОБУ СЕРЦЯ У ПОЄДНАННІ З НЕАЛКОГОЛЬНОЮ ЖИРОВОЮ ХВОРОБОЮ ПЕЧІНКИ - Ігнатко , Я. Я.; Чубірко К, К. І.; Ігнатко , О. І.; Дербак , М. А. (Проблеми клінічної педіатрії, 2024)
Резюме. Вступ. На сьогодні актуальною є розробка оптимальних схем лікування ІХС у поєднанні з НАЖХП. Одним із можливих методів корекції нейрогуморальних порушень у хворих на ІХС із НАЖХП є включення езетимібу та УДХК до базисної терапії ІХС. Мета дослідження: вивчити ефективність комплексної терапії із включенням езетимібу та урсоде- зоксихолевої кислоти у хворих на ішемічну хворобу серця у поєднанні з неалкогольною жировою хворо- бою печінки. Матеріали та методи: Під спостереженням перебувало 245 хворих, які знаходилися на лікуванні в КНП «Центральна міська клінічна лікарня» у кардіологічному відділенні з палатами інтенсивної терапії (ІТ) з підтвердженим діагнозом ІХС зі стабільною стенокардією напруження з та без НАЖХП. Для вико- нання поставленої мети було сформовано 2 групи пацієнтів: група 1 (n=145) - пацієнти з ІХС у поєднан- ні з НАЖХП та група 2 (n=100) – пацієнти з ІХС без НАЖХП. В залежності від призначеної терапії пацієнти першої групи були розділені на: групу 1а (n=75) – пацієнти з ІХС + неалкогольний стеатогепатит (НАСГ), які отримували базисну терапію ІХС та езетиміб 10 мг / 1 раз в день та УДХК 15 мг/кг/добу за 2 години до нічного сну, протягом 6 місяців, на тлі рекомендацій щодо модифікації способу життя (зниження маси тіла, гіпокалорійної дієти). А також групу 1б (n=70) – пацієнти з ІХС + НАСГ, які отримували базисну тера- пію ІХС і тільки УДХК 15 мг/кг/добу за 2 години до нічного сну, протягом 6 місяців, на тлі рекомендацій щодо модифікації способу життя (зниження маси тіла, гіпокалорійної дієти). Пацієнти групи 2 (n=100) отримували лише базисну терапію ІХС. Результати досліджень. Призначення комплексної терапії з додаванням езетимібу та урсодесокси- холевої кислоти у пацієнтів на ІХС поєднану з НАЖХП сприяє зниженню проатерогенних фракцій холес- терину та покращує функціональний стан печінки протягом 6 місяців лікування. Також у пацієнтів від- мічається зниження рівня резистину та підвищення концентрації адипонектину, зменшення рівня аси- метричного диметиларгініну, що свідчить про її позитивний вплив на баланс адипоцитокінів та ендоте- ліальну дисфункцію. Дана терапія нормалізує рівні ФНП-α та достовірного зменшує рівні серопротеїну Р, цитокератину 18 М30 та фетуїну-А при р <0,05. Висновки. Комплексна терапія із включенням езетимібу та УДКХ у хворих на ІХС поєднану з НАЖХП є більш ефективною у порівнянні з базисною терапією ІХС, оскільки сприяє швидшій нормалізації показ- ників ліпідного обміну, адипоцитокінів та веде до достовірного зменшення дисфункції ендотелію та від- новлення функціонального стану печінки.